Науково-методична проблема
За даними вчених, приблизно 12,5% учнів відчувають труднощі в навчанні, що значною мірою ускладнює роботу вчителя. На позначення цього явища у психолого-педагогічній літературі вживають поняття "неуспішність" і "відставання".
Неуспішність
- невідповідність підготовки учнів вимогам змісту освіти, фіксована через
певний період навчання (після вивчення розділу, наприкінці чверті, півріччя).
Неуспішність
є наслідком процесу відставання, взаємопов'язана з ним, у ній синтезовано
окремі відставання.
Відставання
- невиконання вимог (або однієї з них) на одному з проміжних етапів того
відрізка навчального процесу, який є тимчасовою межею для визначення
успішності.
На
думку Ю. Бабанського, причинами неуспішності учнів є слабкий розвиток мислення
- 27%; низький рівень навичок навчальної праці - 18; негативне ставлення до
навчання - 14; негативний вплив сім'ї, однолітків - 13; прогалини у знаннях
-11; слабке здоров'я, втомлюваність - 9; слабка воля, недисциплінованість - 8%.
Загалом
причинами неуспішності можуть бути загальне та глибоке відставання з багатьох
предметів і за тривалий час, часткове або постійне відставання з кількох
складних предметів, епізодичне відставання з одного або кількох навчальних
предметів, яке можна подолати.
Свідченням
неуспішності учня у навчанні є: а) нездатність пояснити, в чому полягає
складність, завдання, намітити план самостійного його розв'язання, вказати, що
нового отримано в результаті його розв'язання; б) відсутність його запитань
щодо суті виучуваного, спроб знайти правильну відповідь, ігнорування додаткової
до підручника літератури; в) пасивність і відволікання в ті моменти уроку, коли
триває пошук, потрібні напруження думки, подолання труднощів; г) не реагування
емоційно (міміка, жести) на успіхи і невдачі, нездатність оцінити свою роботу,
відсутність самоконтролю; ґ) нездатність пояснити мету виконуваної роботи,
сказати, на яке правило вона задана, невиконання вказівок правила, пропуск дій,
плутання їх порядку, неспроможність перевірити отриманий результат і хід
роботи; д) неспроможність відтворити визначення понять, формул, доведень,
викласти систему понять, відійти від готового тексту; е) нерозуміння тексту,
побудованого на вивченій системі понять.
Причини
відставання у навчанні поділяють на такі групи: 1) недоліки фізичного та
психічного розвитку (слабке здоров'я, нерозвинені пам'ять і мислення,
відсутність навичок навчальної праці); 2) недостатній рівень вихованості
(відсутність інтересу до навчання, слабка сила волі, недисциплінованість,
відсутність почуття обов'язку і відповідальності); 3) недоліки в діяльності
школи (відсутність у класі атмосфери поваги до знань, недоліки в методиці
викладання, недостатня організація індивідуальної та самостійної роботи учнів,
байдужість і слабка підготовка вчителя); 4) негативний вплив атмосфери в сім'ї
(низький матеріальний рівень життя сім'ї, негативне ставлення батьків до школи,
відрив дітей від навчальної праці та ін.).
За
даними досліджень, ці причини по-різному впливають на хлопців і дівчат. Так,
серед невстигаючих майже 80% хлопців і 20% дівчат. Слабке здоров'я є головною
причиною неуспішності у хлопців удвічі рідше, ніж у дівчат. Недостатній рівень
вихованості в хлопців трапляється втричі частіше, ніж у дівчат.
Як вчитель
я працюю над методичною
проблемою «Активізація розумової
діяльності учнів на уроках
фізики »
Залежно
від виду відставання у навчанні проводю відповідну навчальну та виховну
роботу з учнями щодо його усунення. Подоланню епізодичного відставання проводжу
: консультації щодо раціоналізації навчальної праці; посилюю контролю за щоденною
працею учнів; своєчасно реагую на окремі факти відставання, виявлення їх причин
і вживаю оперативних заходів, спрямованих на їх - усунення; постійно використовую індивідуальні завдання з
вивчення пропущеного; постійний контроль
за виконанням заданого. Для подолання стійкого відставання з одного предмета чи
предметів одного профілю необхідні: вдосконалення методики викладання предмета;
доступне розкриття навчального матеріалу, розвиток мислення учнів;
диференціювання завдань з усунення прогалин у знаннях; спеціальне повторення
недостатньо засвоєних тем; заходи, спрямовані на розвиток інтересу до
навчального предмета. Щоб подолати стійке і широко профільне відставання учнів,
слід вживати заходи щодо усунення епізодичного і часткового відставання; як заступник
завідувача координую дії всіх учителів із предметів, з яких учень не
встигає.
У
процесі подолання неуспішності загалом усувають прогалини в знаннях та навичках
самостійної навчальної праці; розвивають в учнів увагу, уяву, пам'ять,
мислення; долають негативне ставлення до навчання і виховують інтерес до знань;
усувають зовнішні чинники, що спричинюють неуспішність.
Одним
із шляхів подолання неуспішності є додаткові заняття з невстигаючими учнями.
Переважно вони є індивідуальними, але іноді їх проводжу з групою 3-5 учнів, які
мають ті самі прогалини в знаннях. Більшість додаткових занять добровільні, але
в окремих випадках вони є обов'язковими, їх проводять за призначенням вчителя.
Для організації цих занять необхідно з'ясувати причини неуспішності учнів,
встановити, чого не знає кожен з них, детально продумати розклад занять, який
повинен відповідати вимогам шкільної гігієни і не переобтяжувати учнів
заняттями. Додаткові заняття недоцільно проводити одразу по закінченні уроків.
Із
самого початку організації занять з невстигаючим учнем украй важливо завоювати
його довіру, переконати в тому, що єдиною метою занять є допомога у навчанні,
пробудити в ньому віру у власні сили, бажання працювати якнайкраще.
Методи
і прийоми занять з такими учнями повинні бути різноманітними і водночас суто
індивідуальними. З учнями, які повільно засвоюють суть матеріалу, не відразу
знаходять спосіб розв'язання задач, працюють більше, повільнішими темпами.
Перевіряючи виконане завдання, від учня вимагають пояснення, просять розказати
правило, навести відповідний приклад. З часом педагог пропонує новий вид роботи
з поступовим ускладненням її від заняття до заняття. Підсумок додаткових занять
підбивають після усунення відставання.
Подоланню
неуспішності сприяють орієнтування педагогічного колективу на її профілактику,
диференційований підхід до учнів, концентрування уваги на вдосконаленні
методики викладання складних предметів, систематичне вивчення реальних
навчальних можливостей учнів, ознайомлення вчителів з методикою подолання
неуспішності, єдність їхніх дій, забезпечення внутрішкільного контролю за
роботою з невстигаючими учнями.
Вирішальним
у запобіганні й подоланні неуспішності учнів є належна підготовка вчителя до
цієї діяльності. Для цього він зобов'язаний усвідомити значущість проблеми,
уміти встановити причини неуспішності в кожному конкретному випадку, володіти
методикою навчання невстигаючих учнів, підходити до них з "оптимістичною
гіпотезою", виявляти терплячість, доброзичливість.
Важливим
чинником успішної роботи є відносна
однорідність складу учнів, порівняно однакова їх шкільна зрілість. Учителі
мають змогу маневрувати навчальним матеріалом, використовувати його відповідно
до обставин, що склалися під час вивчення певної теми; за необхідності -
тимчасово сповільнити темп засвоєння навчальної програми окремими учнями.
Головним є належне засвоєння матеріалу кожним учнем, усунення прогалин у
знаннях, розвиток уміння вчитися, що створює передумови для подолання
колишнього відставання.
Згідно чинного
законодавства , при
наявності відповідних документів ,
адміністрація має організувати
інклюзивне або індивідуальне
навчання в закладі ,
але батьки не реагують
на рекомендації вчителів .
У зарубіжних країнах
неуспішність учнів долають індивідуалізацією навчання, створенням особливих
класів вирівнювання. Для відстаючих
готують програмовані посібники, створюють спеціальні комп'ютерні програми для
індивідуальної роботи.
Комментарии
Отправить комментарий